Der er tre vigtige ting i historien. For det første er der mængden.
For det andet er der mængden, og for det tredje er der mængden.
Det vil f.eks. sige -
- at de sorte sydafrikanere en dag vil ende med at vinde -
- hvorimod de sorte nordamerikanere nok aldrig kommer til at klare sig.
Det vil også sige, at historie ikke er en åndsvidenskab.
"Den gode sag", medfølelsen, retfærdigheden -
- er ukendte begreber i historien.
Generationen, der blev væk
"Litteratur i flertal": Diane Léonard taler med Dominique Saint-Arnaud.
De er leder af historisk institut -
- og har lige udgivet en bog med titlen "Varianser i lykkebegrebet".
Kan De fortælle om den?
Den tager udgangspunkt i hypotesen -
- at begrebet "personlig lykke" får en større plads i litteraturen -
- når en kulturs glansperiode er ved at aftage.
Hvad mener De med personlig lykke?
Det, at ens hverdag bringer én umiddelbare glæder-
- og at de glæder udgør det normative parameter for det, man oplever.
Kan De give vore lyttere et konkret eksempel?
Ægteskabet for eksempel...
I stabile samfund er ægteskabet en økonomisk byttehandel.
- En produktionsenhed. - Hvilket vil sige?
At et vellykket ægteskab intet har at gøre med parternes personlige lykke.
Spørgsmålet stilles ikke.
Et samfund i udvikling er mere optaget af almenvellet -
- eller den hypotetiske lykke -
- end af umiddelbare personlige glæder.
I romersk litteratur fx florerede begrebet kærlighedsægteskab -
- under Diokletian i 3. århundrede, hvor kejserriget vaklede.
Samme fænomen i Europa i 1700-tallet -
- hvor Rousseau foregreb den franske revolution.
Og mit spørgsmål er så: Denne voksende vilje til personlig lykke -
- som vi kan observere i dag -
- hænger den ikke sammen med det amerikanske imperiums forfald -
- som vi nu er begyndt at kunne se? Rækker det med det?
Fem minutter til, for Milan Kundera er taget af sted.
- Om hvad? - Hvad som helst.
Social opløsning, eliternes degenerering...
Det er sært, at Dominiques bog ikke taler om kvinder.
- Det er ikke emnet. - Det er med vilje.
Hun vil ikke forbinde kvindemagt med social opløsning.
Kvindemagt er altid forbundet med forfald. Det er næsten symptomatisk.
- Det kan du fortælle hende om lidt. - Tak.
Apropos kvindemagt... Du skulle se hende vietnameseren. Hun er køn.
Jeg føler altid, at asiatiske piger giver mine penge til deres syge bror.
Jeg kan dårligt tro, at de er ontologisk ondskabsfulde.
- Hallo? - Det er mig.
Sébastian har smadret ruden i døren. Måske burde jeg ringe efter en...
- Jeg tager mig af det på mandag. - Bilen har også drillet.
Jeg kunne ikke køre Sylvaine til ballet.
- Det har været et sandt drama. - Jaså.
Dominique og Diana er endnu ikke kommet, så I skal ikke bekymre jer.
- Vi kommer nok for sent. - I kommer, når I kommer.
Danielle vil gerne tale med Pierre.
- Hallo? - Jeg elsker dig.
- Ja...? - Og du...?
- Mig? - Elsker du mig stadig?
Ja, selvfølgelig.
Du tør ikke sige noget på grund af Rémy, vel?
- Hej. Vi ses om lidt. - Vi ses.
- Har du brug for os nu? - Først om en halv time.
Giv mig lige skalotteløgene.
- Jeg har så ondt i ryggen. - Du burde svømme lidt.
Vandet er koldt, og jeg svømmer dårligt.
Den eneste motion, jeg kan lide, er at elske.
Men efter 15 års ægteskab rækker det ikke.
Vend dig om.
Man skal være slank, ung, smuk...
Jeg er altid på diæt.
Jeg vejer mig hver morgen.
Jeg er bange for at blive for tyk.
Ved du hvad?
Jeg er ikke født på det rigtige tidspunkt.
Jeg er skabt til at være fed. Det passer.
Min bedstemor blev 90 år uden at dyrke anden motion end orgelspil.
Hun var stor og rødmosset, spiste postej -
- og drak vermouth til sine æbleskiver med sukker.
Dengang kunne mæng lide kvinder med sul på.
- Du har ikke Vésiga? - Nej, jeg har tapioka.
Man kan ellers få Vésiga hos en polak på Rive-Sud -
- men jeg nåede ikke derhen. Det er i Brossard.
Jeg har været på kinesisk restaurant med Leni Eisenbach i Brossard.
- Leni i Brossard... - Er der en god kinarestaurant der?
- Hvad er der? - Ræk mig lige persillen.
- Jeg var stadig gift dengang. - Jeg er ikke helt med.
- Mon en tegning kan hjælpe ham? - Bare forklar mig det.
En måned før tog jeg en pige med på Delmo for at spise skaldyr-
- med det formål at bolle hende bagefter.
- Altid samme mønster. - Så sad der en veninde af min kone.
Hun kendte mig fra tv. Hun var lige blevet skilt, fordi manden var utro.
- Hun hadede alle mænd. - Det er hørt før.
Da jeg kom hjem kl. 4 om morgenen og sagde, at mødet trak ud -
- spurgte min kone, om skaldyrene var gode.
Fy da... Fy da.
Det er derfor, gifte mænd holder sig til forstæderne.
I Brossard havde jeg nær taget amylnitrit.
- Hvad er det? - Hjertemedicin.
- Det udvider blodkarrene. - Fik du et hjerteanfald?
Nej, jeg havde samlet to piger op på vej til New York.
- Du kunne ikke dy dig. - Om natten vel.
Jeg tilbød at betale deres hotelværelse.
- Kristen næstekærlighed. - Som lønner sig.
De tilbød at gå i seng med mig.
- Hvor smukt af dem. - De så ret godt ud...
Så var der en ag dem, der lagde en lille pille på sengebordet.
- Er det hønsefonden? - Ja, giv mig veloutéen.
Og... den pille skulle jeg sluge 15 sekunder før orgasmen.
En amylnitrit 15 sekunder før er den sande ekstase.
Ligesom Johannes af Korset, men det ælder ens hjerte med ti år hver gang.
Men jeg var så ophidset... Jeg var så ophidset, at jeg glemte at tage den.
Jeg tog den med hjem og slugte den herhjemme den næste dag -
- og sagde til konen, at jeg var med i et medicinsk forsøg.
- Der er en dykker i bassinet. - Han er nok fra dykkerklubben.
- Jamen du ryster jo. - Vandet er koldt.
- Gå ind i saunaen. - Ja, vi ses om lidt.
- Hvad er det der? - Hvad?
- Mærkerne på ryggen. - Jeg har bare dyrket judo.
Judo...?
Det sagde jeg til min datter, som er så jaloux.
Nej, jeg har kastet mig ud i en lidt aparte historie med en fyr.
En, jeg mødte på en bar.
- Hvad laver han? - Jeg vil helst ikke vide det.
Det første, han sagde, var-
- at det var på tide, jeg mødte en mand som ham. En rigtig en.
Han har aldrig elsket med mig på normal vis. Det er altid bagfra...
Tidligere var det noget, jeg slet ikke kunne have.
De første gange tog han fat i mit hår som på en hest.
Og så begyndte han at slå mig...
på lårene, på enden.
Så tog han på et tidspunkt sit bælte.
En dag tog han og bandt mig til varmeapparatet med gardinsnoren.
I mere og mere ydmygende stillinger.
Aldrig før har jeg fået så meget ud af det.
Men det måtte stoppe, for det blev for farligt.
Er du bange for ham?
Nej, jeg er bange for mig selv.
Det er mig, der vil gå længere og længere.
Det er mig, der har kontrollen.
Jeg har aldrig før haft så stor en magt. Ofrets magt er skræmmende.
Og så har han brug for mig. Det handler slet ikke om at slå kvinder.
Det er som en leg med præcise regler, men uden grænser.
Nogle gange kunne vi slå hinanden ihjel, og jeg elsker ham ikke engang.
Det er, som om han præcis ved, hvordan han skal tage mig.
Det, der redder dig, er, at du har så nemt ved at lyve.
Jamen løgnen udgør grundstammen i kærlighedslivet og i det sociale liv.
At fornægte den er som at tage til den næste kongres -
- og møde en af vores gode kolleger fra Laval-universitetet -
- som har brugt 20 år på canadisk katolicisme, og sige til ham -
- at biskop Bourgets hyrdebreve -
- dem kan han godt rulle sammen og stikke skråt op i røven.
Da ikke biskop Bourgets hyrdebreve...
I stedet trykker vi ham i hånden og siger: "Imponerende arbejde."
- "Flot dokumentation." - "Synes De?"
- "En strålende kildesammenligning." - "Jeg bliver virkelig helt flov."
- Det er som med kvinder. - "Den frisure gør dig ti år yngre."
- "Jeg har tænkt på dig hele dagen." - "Jeg ville ringe, men fik travlt."
Jeg ville ikke kunne klare en separation. Skrig og skral...
Finde lejlighed, dele porcelæn, møbler...
Jeg kendte nogle, som delte deres krydderurter.
Derfor bliver folk sammen.
Mange par pudser gamle huse op, bygger nye -
- løber langrend i Pogoknituk, sejler tværs over Atlanterhavet...
Eller de går i sex-butikker og køber kæder, læder...
Eller også bytter de koner i små orgier.
Hvad som helst for at undgå kedsomheden.
For den kærlighed, der får hjertet til at banke -
- og får en til at sende blomster-
- det er en følelse, som varer to år. Derefter begynder kompromiserne.
Livet er et kompromis, Pierre.
Jeg gar været sammen med Louise i 15 ar. Vi har det stadig fantastisk.
Og du har ingen børn. Det gør en stor forskel.
Jeg vil ikke kun se mine børn hver anden weekend, men hver dag.
- Har du det varmt? - Det er saucen, der ikke vil tykne.
Jeg blev skilt af fysiske årsager.
Angsten for, at telefonen skulle ringe, gjorde mig skør.
For når man har eventyr kørende, forelsker de stakkels piger sig i én.
Det er skæbnesvangert.
På et tidspunkt ringer de mest skøre hjem til dig. Det ved du.
Hver gang telefonen ringede, stod mit hjerte stille i et sekund.
Sådan var det i ti år.
Med Danielle er der ingen problemer.
Men alligevel, når telefonen ringer-
- kan jeg godt gå i total panik.
Hallo? Et øjeblik.
- Hvem er det? - Det ved jeg ikke. En kvinde...
Hallo?
Åh, goddag, mor. Den unge pige, der tog telefonen?
Der var en pige, der ringede i går aftes.
- En englænder. - Jaså?
Jeg havde svært ved at forstå hende.
Det er klart.
Hun sagde, at hun hed Barbara.
Barbara?
Åh, Barbara. Det må være hende fra kollokviet i San Diego.
Hun sagde, jeg skulle give dig "a warm kiss".
Jaså?
Hun er en smuk pige. Meget venlig. Meget nyttig for sammenslutningen.
Barbara Michalski...
Hun skrev en afhandling i San Diego om -
- hvordan kvindearbejde påvirker chicanofamilier.
Hun er superintelligent. Det er det, der er forførende.
Det har intet med store bryster og lange ben at gøre...
Vi var kun sammen i en uge. Vi var taget på campingtur til Baja.
Jeg kendte intet til psykologi. Så i teltet om aftenen, inden vi elskede -
- fortalte hun mig om Ronald Laing, antipsykiateren, og sådan nogle ting.
Jeg kunne have lyttet til hende i timevis.
Hej, Rémy.
Undskyld, jeg kommer så tidligt.
- Forstyrrer jeg? - Slet ikke.
- Hvad laver du? - Jeg sorterer mapper.
- Hvad er der i den mappe? - Noget om libanesiske shiiter.
- Er du sikker? - Ja da. Jeg er klar som kildevand.
- Ja, gennemsigtig. - God, som dagen er lang.
Ved du, hvad der er blevet af hende?
Jeg ved det ikke.
Vi ringede sammen i to år, og så forsvandt hun.
Hun har nok giftet sig med en dum mexicaner.
Når jeg er på biblioteket, læser jeg de psykologiske tidsskrifter -
- for at se, om hendes navn er der. Jeg får hende nok ikke at se igen.
Jeg tænker tit på hende.
Det er en tragedie.
- Hvad tænker du på? - På, hvor lykkelige vi er.
Jeg er da ikke helt uskyldig.
Jeg vil nok gro, at Rémy har eventyr. Maske når han er ude at rejse.
Men når han er hjemme, holder han sig i ro.
Den ene gang, han ikke gjorde det, var jeg selv med, så det var i orden.
- Hvordan det? - Jeg ved ikke, om jeg bør sige det.
Vi havde hørt tale om en læge, en ven af en af Rémys kolleger-
- som arrangerede nogle lidt specielle aftener.
Han havde inviteret os, og vi tog derhen.
Ja...? Hvordan var det?
Der var vel ti par. Veluddannede. Der var også en psykiater.
Folk mellem 30 og 50 år.
Hvordan begynder det?
Det er lidt mærkeligt.
Først venter man på, at alle er der.
Så gik vi ned i underetagen.
Et stort rum med tykt gulvtæppe, divaner -
- mange puder og dæmpet lys.
Så satte de en pornofilm i videoafspilleren -
- og så begyndte folk at danse lidt.
Faktisk var det ikke rigtig dans. Det var mere lodret befamling.
Ret hurtigt begyndte folk at elske.
Alle vegne og i værelserne ovenpå.
- Også du? - Ja, men kun med én mand.
Jeg var ikke det, man kan kalde "the life of the party".
Rémy var lidt mere aktiv.
Jeg så ham med mindst to kvinder.
- Hvem bollede du med? - Jeg ved det ikke engang.
Men det foregik alt sammen i stilhed.
Det mest mærkelige er, at den mand, jeg elskede med, tog sig god tid.
- Det er godt. - Ja, men hans kone...
Hun var vist faldet over en, der var meget hurtig.
I hvert fald går hun hen til os.
- Charles... - Hvad er der?
Trækker du det ikke lidt ud?
- Thérèse, vær nu sød... - Bliv færdig.
- "Bliv færdig". - Det er løgn.
Jeg lover jer...
- Faldt han i Deres smag? - Thérèse...
- Ja da. - Den er der snart, Thérèse.
Jeg lader jer alene. Vi ses om lidt.
Så begyndte fyren at slide som et bæst. Jeg hjalp så godt, jeg kunne.
- Og så skreg du: igen, igen, igen! - Ja, ja, ja!
Jeg nøjedes med at gispe lidt.
Så endelig fik han sin orgasme og kunne gå hen til sin kone igen.
- Men fik du noget ud af det? - Nej da.
Det var en mand, som ikke kendte mig.
Og jeg er ikke som dig, Diane.
Jeg gjorde det mest for at glæde Rémy.
- Hvad mener du med "ikke som mig"? - Det var en aften for ægtepar.
- Ægtepar? - Det er rigtigt. Det var for par.
Det virker, som om de mennesker er meget trofaste. De gør alting sammen.
Jeg ser det som en måde at sige, at man stadig elsker hinanden.
Har du og din kone aldrig gjort det? Partnerbytte, sexorgier og lignende?
Nej. Jeg har det princip ikke at blande det ind i ægteskabet.
Jeg elsker Louise og ved, at det er hende, jeg har det bedst med.
- Ja? - Er Diane der ikke?
Diane? Nej, hun er ikke kommet endnu.
- Hvor ligger hendes hus? - Her bagved.
Lige ved siden af mit.
Der er nok låst, og jeg har ingen nøgle.
Jeg går hen og ser.
- Han ser slet ikke så tosset ud. - Det er lige din type, hvad?
Det ville aldrig gå godt.
Jeg har været forelsket i en fyr som ham. Det varede et halvt år.
Han kørte sig ihjel i en motorcykelulykke.
Også var det, at jeg begyndte at gå ud og score. Helst hver aften.
- Gør du ikke det nu? - Mindre end før.
Jeg skal kunne undervise.
Men det er kun, når jeg scorer, at jeg føler mig i live.
Det er en skræmmende følelse at gå ud. Jeg bliver helt skør.
- Elektriseret. - Det kender vi.
Jamen for mig er det farligt. En ven af mig blev stukket ned i brusebadet.
Men det er stærkere end mig. Der er aftener, hvor jeg må bolle en fyr.
- Lige meget hvem. - Det er nemlig det.
Ligesom en omstrejfende vildkat.
Det er en utrolig magt. Jeg bliver hele tiden bestjålet i min lejlighed.
Fyrene forsvinder med mine plader, mine vinflasker, mit ur...
Jeg er ikke fysisk modig fra naturens hånd -
- men når det kommer over mig, kan jeg gå på jagt kl. 4 om morgenen -
- i Los Angeles' saunaklubber, på Sankt Paulis barer i Hamborg...
Det er derfor, jeg bor alene.
Jeg ved aldrig, hvordan dagen ender.
Selv om der ikke er sket noget, så er muligheden til stede.
Hvis jeg hver dag skulle hjem til lillemors ærtesuppe -
- så ville jeg dø.
- Lillemor eller lillefar. - Det er det samme.
Jeg kan godt lide, at hun venter mig, men jeg kører en omvej hjem.
Hver gang jeg er forelsket, bliver jeg monogam -
- men pludselig vågner udyret.
Når udyret er løs, bliver jeg til fare for alle. Jeg burde lukkes inde.
Jeg har endda været på bordel, før jeg skulle til stævnemøde.
Prøv at forklare en kvinde det.
- For pokker da. - Hvad?
- Vi mangler æg til desserten. - Det har jeg, men de er købt her.
- Jeg fik ikke købt æg inde i byen. - Bare kom med dem.
Var døren låst?
Så må du vente. Det varer nok ikke så længe.
Jeg er ikke som jer.
- Jeg vil ikke bolle en ny hver dag. - Det ville jeg heller ikke som ung.
Du kan ikke blive ved med at være vikar og rette opgaver.
Du skal have din doktorgrad og købe dig en lejlighed og et sommerhus.
Det holder dig beskæftiget.
Du drømmer måske om at skrive en vigtig bog?
Jeg ved, at jeg aldrig bliver Arnold Toynbee eller Fernand Braudel.
Alt, hvad jeg har tilbage, er sex... eller kærlighed.
Man skelner aldrig rigtigt. Faktisk ved jeg ikke, hvad jeg har tilbage.
Det er derfor, at utugten kommer med alderen.
Jeg har ikke de ambitioner. Jeg vil bare være lykkelig.
Jeg tager et glas vand.
Vil du have mineralvand?
Hvorfor? Virker din hane ikke?
- Tager du medikamenter? - Ja, tilskud.
Det er ret stærkt.
- Jeg tager multivitaminer. - Det har du nok godt af.
- Jeg kører. - Du vil ikke vente?
Jeg kommer tilbage.
Det er som i Wittgensteins noter.
Den eneste sikkerhed, vi har tilbage, er kroppens evne til at reagere.
Elsker jeg, får jeg rejsning. Får jeg ikke rejsning, elsker jeg ikke.
Det gør, at man ikke bilder sig noget ind.
Som de kvinder, der siger "jeg elsker dig som før", mens de er knastørre -
- og du før har oplevet, at de blev våde bare af et kys på halsen.
Roger fik mig i seng med sin bedste ven.
Vi tre sov sammen i et halvt år.
Det kan anbefales. To munde, fire hænder...
Det er ikke så let. Jeg prøvede det på Martinique med to små sorte.
Så snart de åbnede munden, var den gal.
"De kender ikke Martinique, før De har bollet med en fra Martinique."
Så fremviste de det guldarmbånd, de havde fået af fru dommer Thibodeau.
Nogle super-machoer. Jeg betalte, men de bestemte.
I ved nok... Den hvide kvinde på knæ foran den sorte ynglings diller.
- Det er da ikke din stil. - Nej.
- Afrikanerne er bedst. - Mustapha måske?
Nej. Mænd, der render efter en med tungen ud af halsen...
Normalt er afrikanerne varmblodige.
- Selvfølgelig er de polygame. - Det må man acceptere.
- Hvorfor siger du det? - Øh...
- Er den ikke halv fem? - Jo.
- Er den halv fem? - Ja.
Lort! Jeg skulle mødes med Louise klokken fire på mit kontor.
Lort! Jeg ville købe ungernes julegaver i Rockland-centeret.
- Hvor er min skjorte? - I stuen.
Lort, lort, lort!
- Hvor er min sweater? - På divanen.
- Din ring, dit ur... - Åh, shit.
Du er fantastisk. Vi ses i morgen. Farvel.
Jeg vender altid tilbage til italienerne. De er utålelige, men...
- L'amore. - Si, si, si.
Si, si, si.
Åh, de første ture til Italien. Jeg blev konstant bestjålet på hotellet.
Fyrene forsvandt med mine smykker, mit pas, mine rejsecheck, mit ur...
Men der var meget amore.
De er som mexicanere. De råber "mor", når de kommer.
Ja. Første gang jeg var ude for det, råbte han:
"Mama! Mama! Mama-Mia!"
Jeg troede, moren kom ind ad døren, og ville gemme mig under sengen.
- Er du sikker på, du ikke har aids? - Aner det ikke. Det kan tage 2-5 år.
- Vil du tage en spyttest på mig? - Nej.
- Er du aldrig bange? - Det hører med, og sex gør én syg.
Har du aldrig hørt kvinder tale om deres mave? Fibromer? Betændelse?
- Klamydia, spirokæt... - Herpes, blød chanker...
Når jeg tænker på, at I dypper pikken i det...
Pikken? Tungen. Den søde stafylokok...
Det er i halsen.
Mit barn, det kan meget hurtigt hoppe fra halsen og ned i din tissemand.
Og så må du sige goddag til en urinrørsbetændelse.
Man skal på hospitalet hver uge i en hel måned. Forklar konen det.
Du elsker ikke, og en gang om ugen skal du møde på kontoret kl. 7.
- På torp mave. - Du må ikke drikke alkohol.
For ikke at tale om de pletter på lagnet, som du prøver at fjerne -
- mens konen er i bad.
- Det er ikke så slemt som aids. - Homoseksualitet har sine ulemper.
Ellers var det et paradis. De er mere velklædte, kultiverede...
De er også mere muntre.
Og de er bedre kokke. Se ham lige ælte dej.
- Ja, men jeg kommer i Helvede. - Gem en plads.
De har venner overalt. Når en mand siger: "Jeg har venner i Amsterdam" -
- så er han homoseksuel.
Mine venner er gift, har børn og bor i for små lejligheder.
Og de gamle flammer er sammen med mænd, der ikke vil se mig.
De er også smukkere end os andre, og det er nedslående.
Her har vi to klassiske heteroseksuelle.
En lille smule buttede, en lidt lang næse, huden er...
- Furet. - Ja.
Accepterer man at være hetero, fordi man ikke er smuk -
- eller blev man smukkere, hvis man var homoseksuel? Det er svært.
Jeg tror, at en gudesmuk ung mand, som ser sig i spejlet, vil sige:
"Det må ikke bortødsles på en kvinde."
- Det er det, jeg siger. - Men...
Det er overskægget... Jeg føler, jeg kysser et skæg.
Man tager dem så unge, at de ikke har skæg.
- Han er værre end mig. - Jeg taler ikke om mit eget sexliv.
Men rent æstetisk er der intet så smukt som en 12-årig drengs numse.
Hverken Det Sixtinske Kapel eller Messen i h-mol.
En 12-årig drengs numse er sublim.
- Pigenumser er bløde. - Det er ikke et spørgsmål om smag.
I New Orleans var der en, der sagde: "Honey, a hole is a hole."
- Du skulle have ringet. - Det er måske rigtigt.
Og så glæden ved at bo sammen med en, der ikke menstruerer.
Louise bliver et uhyre 4-5 dage hver måned.
Sidste vinter var jeg på nippet til at kvæle hende.
Vejret er afskyeligt. Jeg prøver at få bilen ud for at hente aviser -
- men kører fast og kommer derved til at spærre for hendes bil -
- så hun ikke kan komme til tennis. Et sandt drama.
"Du skulle lade mig køre først." "Du kan ikke køre i sne."
Jeg burde tage væk otte dage før hendes menstruation.
Søndag morgen er New York Times hellig, sne eller ej.
Selvfølgelig synker han i, og jeg kommer ikke til tennis.
Det var sidste chance for at se François i en hel måned.
- François, din tennislærer? - Ja.
Han skulle vist til Ontario og spille turnering. Jeg var så rasende.
Det værste er, at man ikke kan forklare det.
- Hvor længe varede affæren? - Det var ikke en affære.
Der skete ingenting, men jeg følte, at der den søndag kunne ske noget.
Det var derfor, jeg var så rasende...
Jeg vidste ikke, hvornår han kom tilbage.
Endelig besluttede jeg mig til at ringe.
Det ved jeg godt, man ikke skal.
Hans datter tog telefonen. Han bor sammen med sin datter på 14 år.
Jeg hørte ham spørge datteren, hvem det var.
Så svarede pigen: "Sikkert en af dine elskerinder."
Så lagde jeg på. Og jeg tog ikke mere til tennis.
Jo, eg gang, men da blev jeg på parkeringspladsen.
Jeg så ham komme ud sammen med en pige... En ung pige.
Du havde trods alt Rémy. Når man bor alene, vænner man sig til det.
Din libido daler til nulpunktet.
Der kan gå månedoer, uden at du tænker på det.
Så lige pludselig dukker en af dine gamle elskere op helt tilfældigt.
- Sover du ikke? - Nej.
- Hvad er der? - Jeg tror, jeg tager hjem og sover.
- Det sner udenfor. - Jeg kan godt lide at sove alene.
Det kan jeg også, men ikke altid.
Så vågner du og har lyst igen.
Men han har fået sit og er taget af sted.
- Og har efterladt dig en gonoré. - Ja, det er venligt.
Bare fordi man har et stort dyr til at varme sengen op.
Sådan en varm mave søndag morgen kan få mig til meget.
Skørt, for man behøver ikke en mand. Jeg sover sammen med min datter.
- Hvor gammel er hun? - Tolv.
Er du ikke bange? Sådan rent psykologisk...
Nej.
Da jeg var i terapi, var jeg bange for at være lesbisk.
- Hvorfor bange? - Det ved jeg ikke.
- Har du været i seng med en kvinde? - Et par gange, ja.
- Det har du vel også? - Ja, ja.
Dy store gud. Jeg er hele tiden så bange for at være unormal.
- Det er en stor portion. - Vi sender resterne til Mustapha.
- I Ouagadougou. - Ja, folk i Sahel elsker coulibiac.
Især med syrnet fløde-sovs.
- Hvor er I for meget. - Slet ikke.
Ofrer nogen sig for de sorte, er det mig.
I torsdags var jeg med Mustapha i Rue St.-Laurent.
- Hvornår rejste han? - Dagen efter.
På to måneder var det ikke lykkedes ham at bolle en canadisk pige...
Du mener, han var tyk bag ørerne?
Den tredje verden drager nok ikke pigerne som før.
Han måtte i hvert fald i Rue St.-Laurent.
På et tidspunkt ser vi en flot blondine, der er højere end mig -
- og helt klædt i rød silke.
Mustapha slikkede sig om munden. Jeg gik hen for at forhandle.
Han skulle ikke ødsle med UNESCOs penge.
Goddag, frøken. Dejligt at møde Dem.
Jeg kommer med en rigtig rar ven, som er lidt genert.
Han er en strålende historiker. Specialist i Mossy-kulturen.
Betragt det som en hjælp til Afrika. Ligesom at synge "We Are the World".
Det er den overordnede ide.
Det er okay, men han kan godt få sig en overraskelse.
Du store, det er vist ikke lige det, vi søger.
- Jeg foretrak at advare dig. - Det er meget venligt.
Godt, jeg tror, vi går videre.
- Hav en god aften og held og lykke. - I lige made.
- Kom. Jeg forklarer det senere. - Hun er racist.
- Hun er ikke racist. Hun er sexist. - Hvad skete der?
Vi endte ved St.-Louis, hvor vi fandt to små brunetter, som var tiptop.
Jeg røg også selv på. Det passede fint. Jeg var træt.
Så er jeg til små brunetter. Store lade blondiner er alt for krævende.
Kærlighed skal man øve sig på.
Mine bedste elskerinder har altid været dem, der har bollet mest.
- Og små brunetter er de bedste? - Ikke altid.
- En varm pige om vinteren. - En sval om sommeren.
- Fransk, når der er champagne. - En smuk Californisk appelsinjuice.
Og så duftene... Jøderne og araberne dufter af kamfer.
Vietnameserne dufter af orangeblomster. Jeg bliver ophidset.
- De behøver ikke være proffer. - Nej. Det kræver bare mere.
Så er man nødt til at gå ud og score.
Hænge på barer, betale middage, gå på diskotek...
- Kan du ikke lide at danse? - Jeg har altid hadet det som pesten.
Hvilket helvede at skulle danse i timevis bare for at behage kvinderne.
Det værste er det, man taler om.
"Jeg kan også godt lide Woody Allens film. Har du læst 'Shogun'?"
- "Jeg elsker Baryshnikov." - "Nu er det Patrick Dupont."
- "Syreregn. Fælt." - "Atomkraft Fælt."
- "Og arbejdsløshed..." - "Hvad synes du, Sylvie?"
"Nathalie? Julie? Sophie?" Der skal man altså virkelig føle lyst.
Det er ikke kun det. Man skal også give hende orgasme. Det er ikke let.
Først skal man finde klitoris.
Alene det er ret så vanskeligt. Som at finde en nål i en høstak.
Og dit hoved er fyldt med Masters og Johnson -
- Hite, G-punktet, Germaine Greer, Nancy Friday...
Du ved ikke længere, hvad du skal bruge. Så ser du på hende og siger:
"Hun ser ud, som om..."
"Jeg håber, at... Jeg spørger mig selv, om..."
Det er et helvede.
- De problemer har jeg ikke. - Virkelig?
- Ja. - Så kom med ind på mit kontor.
Borneos heteropterux...
I 20 år prøvede entomologerne at finde hannen til den der-
- og hunnen til den der.
Det var et stort biologisk problem.
Indtil, den dag, hvor man så de to parre sig.
Det der er hannen til den hun.
Det kan da ikke lade sig gøre. Det der er et krybdyr, det der et insekt.
- Men de har noget tilfælles. - Hvad er det?
Deres røv... Læg dig det på sinde, ikke?
Undskyld.
Der var ingen på Siciliens strande. Han havde det varmt i sin uniform.
- Var han politimand? - En slags.
Så går jeg ind. Jeg tager min T-shirt af, mine shorts...
Han begynder at knappe uniformen op, og han knapper op...
- Han kunne ikke blive færdig. - Så er det, de bliver irriterede.
Han var virkelig en flot fyr med sådan nogle skuldre.
Endelig tager han underbukserne af.
- Den fatale afsløring? - Ja.
En penis så lille bitte...
Jeg lyver ikke. Som på en baby.
Stakkels mand.
Jeg ved ikke, om det var hvidvinen eller det bizarre i situationen -
- men jeg begyndte at grine helt uhæmmet.
Jeg grinede, så jeg fik tårer i øjnene.
- Og han? - Det var selvfølgelig en katastrofe.
Det værste var, at jeg ikke ville være ond. Han var så rørende.
Men det endte i en eklatant fiasko.
Jeg havde endda leget blæksprutten med de tusind sugekopper.
- Tusind sugekopper? - Lad os sige 500.
Er den gal med penissen, gør de det til en sygdom.
Rejsning, slaphed, store pikke... "Sig, min er større end hans."
- Det er en besættelse for dem. - Ja, de spørger hele tiden én.
- Har du ofte været ude for det? - Ja... nogle gange.
De har også god grund til at være urolige.
Det har da ingen betydning. Når man elsker ham, er det kun en detalje.
En stor detalje.
Jeg går i poolen, inden vi kører.
- I chokerer hende. Stakkels barn. - Nej, vandet er alt for varmt.
Det kan være fatalt at tale om gamle elskere.
"Benoît var virkelig en god elsker."
Så blegner fyren ved siden af en.
- Det kan man ikke sige. - Også når det kun antydes.
Du kører forbi et hotel: "Det var jo her, jeg var med Benoît."
Lur mig, om fyren ikke bliver grøn af jalousi.
Eller han siger: "Jeg har lært dig at elske."
- Det er utåleligt. - Så er det, du skal nævne Benoît.
Du siger: "Det er noget andet, skat. Dig elsker jeg."
"Benoît... der var kun tale om sex."
- Så bliver han slap i betrækket. - Ja.
Meg det værste er, når han føler, han får karakter som i en spiseguide:
"Stemningen lidt trist. Portionerne mangler rundhåndethed."
Eller han får en beskrivelse som i en turistguide:
"Gammel restaureret mølle, men møllestenen er kun til pynt."
"Flot anlagt have, men springvandet er i stykker."
"Imponerende slot, men tårnet ligger i ruiner."
Eller hvis du fortæller om drenge, der vågner med stådreng hver morgen.
Nej, hør nu lige...
Eller hvis du masturberer, efter at han har udført sit lille nummer.
- Så bliver de urolige. - I er forfærdelige.
Jeg har gjort det, der er værre. Jeg var jo sammen med Roger i ti ar.
Det er utroligt, hvad jeg skulle gennemgå i al den tid.
Han lod mig alene med børnene.
Han gik i byen og var mig utro. Det var grufuldt.
Jeg gik derhjemme, smilende, gavmild, trofast, indtil jeg fik nok.
Og pludselig... så knækkede tråden.
Hallo, Roger? Jeg er i Brossard. Værelse 216 på Motel Continental.
Jeg er her med en ven, og det er meget hedt, så jeg bliver her i nat.
Du skal ikke være urolig.
Vi ses i morgen, okay? Godnat og knus.
- Er du gal? - Det giver ham en lærestreg.
- Han kan komme her. - Det gør han ikke.
- Roger er jo så stor her. - Og...?
Jeg går ikke til boksning ligesom ham.
- Er du bange? - Nej. Det er for din skyld.
- Desuden skal jeg hjem og sove. - Han ved ikke noget.
- Han er voldelig. - Det ved jeg.
- Han har allerede mødt Yvon Rivard. - Har du bollet Yvon Rivard?
Glem nu ikke din ring og dit ur.
Det går altid bedre med at bolle konen, når jeg har været hende utro.
- Det er skyldfølelsen. - Nej. Det ægger mig at sammenligne.
Mad skaber appetit. Jo mere man boller, jo større lyst.
Fire kvinder ville være lykken.
Fire, som der står i Koranen. Jeg er lykkelig med Louise -
- men kunne bruge en forfatter som Susan Sontag -
- en højdespringer fra OL-holdet -
- og en rigtig svinepels til at sætte gang i gruppen.
- Det ser godt ud. - Ja, men det er en dødssynd.
Vi tæller ikke kalorier, vel? Jeg har taget et kilo på.
En skam, at Mustapha er rejst, hvad?
- Han har gode minder med hjem. - Hvilke minder?
Han har vist nydt at være her.
- Hvad er det for sauce? - Mousseline.
Men cremefraichen er erstattet med syrnet fløde.
Man kan tage kurser i kreativ madlavning.
- Vil du gå på kursus? - Hvorfor ikke?
Hvad er det for en mani, kvinder har med at gå på kursus?
- Det er let at forstå. - Se aftenholdene.
Det vrimler med kvinder, der tager noter om Locarno.
- Det er mig, der har de hold. - Det ved jeg.
Man anklager historien for kun at fokusere på sejrherrerne.
I virkeligheden skyldes det mangel på kildemateriale.
Man har mere materiale om egypterne end om nubierne.
Mere materiale om spanierne end om mayaerne.
Og selvfølgelig meget mere materiale om mænd end om kvinder.
Der i ligger der helt sikkert en begrænsning.
Men der er måske et psykologisk element:
Man vil meget hellere høre om sejrherrerne end om taberne.
Jeg taler ikke om dine kurser, men mange vil gå til tysk eller guitar...
- Stepdans. - Shiatsu.
Primal-teori... Det røg bare ud af munden på mig.
- Det er indlysende. - Ikke for mig.
Ud over behovet for lærere, læger og guruer.
Det er slet ikke det. Det er en måde at klare sig på.
Det fatter du ikke. Du fik din grad som 26-årig.
Da vi studerede, var jeg lige så intelligent som jer -
- men jeg forelskede mig som en "rigtig" kvinde.
Så da du var på Berkeley, og Pierre på Princeton, sad jeg ude på landet -
- fordi Roger søgte landlivets glæder.
- Du virkede nu glad. - Jeg var glad. Jeg fik to børn.
Men i stedet for at bringe uorden i demografien, syltede jeg ribs.
Så i dag tjener jeg kun en femtedel af jer og har ingen sikkerhed.
Nordamerikas bedste overenskomst dækker ikke mig.
- Intet sabbatår i Brasilien, vel? - Nej.
Jeg må lave radiointerview, for at mine børn kan gå i privatskole.
Jeg bliver aldrig lektor.
Og jeg er blevet ældre. Jeg kan ikke mere tage noter fem timer i træk.
Jeg husker heller ikke så godt.
Forleden dag ville jeg henvise til Briand-Kellog-pagten.
Jeg kunne ikke komme på Briand, kun Kellog, morgenmadsproduktet...
Kellogg's Cornflakes...
Det er ikke alderen, men stofferne.
Du er bare en gammel hippie.
Jeg ved, du kan huske Souvannah Phouma.
- Souvannouphong. - Og...
- Phoumi Nosavan. - Hvad er det?
Det var lederne af de laotiske oprørspartier.
Alle frygtede det til eksamen.
Det var værre end Slesvig-Holsten.
Man ved aldrig rigtig, hvad det er for et liv, man burde leve.
Måske har dine børn hindret dig i at få doktorgraden, men de er dine -
- og de er også en berigelse.
Mor!
- Hvem er han? - En af mors venner.
- Hvad laver han der? - Han sover.
Jeg vil have, han skal gå.
Jeg skal nok gå.
- Jeg har altid ønsket mig et barn. - Har du?
Ja. Det giver livet mening.
Det er livsbekræftende.
For to år siden søgte jeg om at adoptere et barn fra Cambodja.
Så undersøgte myndighederne selvfølgelig sagen...
Det er fint at have børn at blive gammel med -
- og ikke ende som Pierre. Alene, bitter, uden familie...
Men jeg har en familie.
Den sidder her omkring bordet.
Det er en familie, som jeg elsker-
- og som er meget tættere på mig end min bror-
- og mine forældre, der ikke kan forstå, hvad det er, jeg laver -
- og som flæber, fordi jeg ikke går i kirke.
Det er jer, der er min familie.
Hvem er dog det, Rémy?
Vi venter da ikke nogen, vel?
Åh, goddag. Diane, det er til dig.
En fyr, som også var her i eftermiddag.
Jeg ser faktisk heller ikke nogen uden for fakultetet.
Jeg har det ligesom dig.
Vær sød at tage dine briller af.
Du har vist ikke mødt Dominique, Louise...
- Goddag, Mario. - Og Danielle.
Hej.
Vi laver en plads til dig.
- Vil du have lidt coulibiac? - Hvad er det?
Det er laksepaté, men her er det ørred.
- Den er god. Det er en russisk ret. - Jeg spiser ikke fisk.
- Lidt ost? Jeg har stilton. - Jeg er ikke sulten.
Du har jo ikke spist noget.
Tag i det mindste lidt vin.
- Har du ikke en øl? - Jo, vent lige...
- Bor De her på egnen? - Er det mig, du taler til?
- De bor her på egnen? - Nej.
Det er nu ikke så sikkert, at jeg når at blive gammel.
Lungekræft, hjerteanfald... Det er kvinderne, der bliver gamle.
- Er det ikke ved at udligne sig? - Tværtimod.
Kvindernes levealder er 78, mændenes 70.
Hvert år bliver forskellen større. Det er svært at vænne sig til.
For 200 år siden var kvindens gennemsnitsalder 36.
Det er ingen høj levealder.
Ja, man læser om enkemænd, enker, forældreløse, børn af andet ægteskab.
Det er forsvundet på ét århundrede.
- Den øl smager mærkeligt. - Det er en rigtig pilsner.
- Kan du godt lide den? - Ja, en gang imellem.
Tænk på, at i gennemsnit varede et ægteskab 15 år.
Vi har været gift i 15 år nu.
For fem generationer siden ville det være slut nu, for en ville være død.
Har du aldrig villet skrive om det?
Hver dag bliver der udgivet 7000 videnskabelige artikler.
- En fra eller til... - Jeg venter udenfor.
- Vi er ikke færdige. - Der sker ingenting.
- Vi sidder og snakker. - Intellektuelle taler meget.
I bestiller ikke andet.
Tidligere talte fyrene om sex, så jeg troede, her var et orgie -
- men det helt store, det er fisketærten.
Hvad vil du foreslå os?
Når hun får den op at stå, fyrer jeg den af, ikke?
- Mario. - Det frister ikke?
Mario... Mario...
Jeg venter udenfor.
Okay... Claude, det smagte godt, men jeg er ikke særlig sulten.
Undskyld.
Jeg havde ikke troet, hun var så nem.
Faktisk burde man kun have tiltro til dem, der taler om sig selv.
Paven burde kun have lov til at tale om masturbation og prostata.
Det er, hvad han ved noget om.
- Han ved også noget om banker. - Og CIA. Du undervurderer ham.
Karl Marx var bare en tysk burgøjser, der bollede stuepigerne -
- når konen ikke så det.
Jeg spørger mig selv, i hvor høj grad hans teorier bygger på skyldfølelse.
Det samme med Freud. Halvvejs homoseksuel...
Ude af stand til at bolle sin kone... stimuleret til døde af patienterne...
Skænderierne med Jung...
I virkeligheden handlede det om kvinder, om sex.
Jeg må le, når vore kolleger, sociologerne og psykologerne -
- kommer med seksualteorier, og man så ser dem gå på massageklinik -
- for at blive slået med våde håndklæder.
- Har du været sådan et sted? - Ja da.
- Tit? - Ja.
- Hvordan har du det med det? - Har det?
Jamen hvis jeg fandt ud af-
- Rémy gjorde det, kunne jeg ikke tilgive ham.
- Hvorfor? - For jeg er der jo.
Hvis han vil have massage, kan han bare sige det til mig.
- Og jeg kommer ikke sådanne steder. - Det er normalt for dig.
- Hvordan normalt? - Vil du høre en kvindefantasi?
Den kvindelige fantasi...
Kvinden er i sin lejlighed, hendes lille kærlighedsrede.
Hendes mand kommer hjem. Han har taget blomster med og champagne.
Han er utrolig sød. De har en dejlig aften.
Og de elsker med hinanden.
Slut på fantasien. Det er dødkedeligt.
Han omtaler altid kærligheden som en latterlig følelse.
Men, Pierre, kan du ikke forestille dig det liv -
- de piger har, der ofte af nød må arbejde der?
Det er som at voldtage kvinder.
Det er stakkels, fattige piger.
- Hvorfra ved du det? - Det skrives der meget om.
Ikke torsdag, for da har jeg demografisk metodik med Henri Pin.
- Du kan vel komme efter seks? - Helst ikke.
- Jeg har statistik klokken syv. - Jamen torsdag er den travleste dag.
Manon har ingen barnepige. Caroles mand har fri.
- Jeg var blevet det lovet. - Ja, men jeg skal have det fag.
- Vi ser på det. - Okay.
- Goddag. - Goddag. Det er længe siden.
Jeg har så travlt. Jeg har så mange opgaver, der skal rettes.
- De skal have massage. - Ja.
- Med bad? - Ja.
I eftermiddag har jeg frøken Kim, frøken Sandra og frøken Suzan.
- Suzan? - Ja, hun er ny.
Hun arbejder kun deltids. Meget afholdt...
- Jeg kan anbefale hende. - Jaså. Jeg sætter min lid til Dem.
Suzan... Jeg har en almindelig massage med bad til dig.
- Nu skal jeg være der. - Hun er der straks.
- Goddag. - Goddag.
Denne vej.
- På gensyn. - På gensyn.
- De arbejder deltids? - Ja, jeg studerer.
- Hvad studerer De? - Historie.
- På universitetet? - Ja, jeg er på tredje semester.
Man siger, vi lever i et voldeligt samfund. I tv siger de:
"Volden i det moderne samfund."
I et historisk perspektiv er det helt forkert. Vi lever i en fredelig tid.
Giv mig Deres håndklæde.
- De burde tage Deres briller af? - Hvad...? Nå ja.
Det er som journalisterne, der hidser sig op over 10%'s arbejdsløshed.
Tænk på, at der i London i 1850 var en million -
- og derudaf var der 600.000, der bogstaveligt talt døde af sult.
Det er det, jeg kan lide ved historie. Det beroliger.
- Er opgaverne afleveret? - Jeg mangler middelalderhistorie.
- Hvad er emnet? - Millenarismen.
Jeg er fascineret af dem, der taler om år 2000.
- Skal De have det specielle? - Øh...
- Ja. - Kender De priserne?
- Manuelt er det 25, oralt 40. - Vi tager hænderne i dag.
- Skal jeg betale nu? - Nej, om lidt.
Det var der, min interesse startede. I Europa var det en stor begivenhed.
Mange mente, at når 1. januar år 1000 oprandt, så ville verden gå under.
Gabriels trompet, de fire riddere fra Apokalypsen, Dommedag...
Jeg har jo ikke taget kimonoen af. Det er ikke så sexet.
De ser godt ud.
Katedralerne var fyldte. Mange solgte deres hus og gav de fattige pengene.
Andre gik i procession og piskede sig selv.
Der var endda dem, der omfavnede de spedalske, slikkede deres sår...
- Det, jeg godt vil vide, er, hvad... - Undskyld, jeg vil godt nyde det.
Undskyld, jeg snakker for meget.
Mange tak, madame.
Det var så lidt, monsieur.
Det var i det øjeblik, det skete. Jeg blev håbløst forelsket.
At hun samtidig talte om år 1000 -
- gjorde det til en rystende intellektuel og fysisk oplevelse.
Imperiets forfald kan ses overalt.
Befolkningen foragter institutionerne. Fødselstallet daler.
Ingen vil gøre militærtjeneste.
Statsgælden er blevet ukontrollerbar. Arbejdstiden kortes hele tiden ned.
Antallet af funktionærer stiger. Eliten degenererer.
Den marxistisk-leninistiske drøm er væk, og der er ingen samfundsmodel -
- hvorom man kan sige: "Sådan ville vi gerne leve."
Og medmindre man er mystiker eller hellig -
- så er det umuligt at finde et eksempel at efterleve.
Det, vi oplever, er en proces, der fører til opløsning af alt liv.
- Og den proces er uundgåelig? - Helt sikkert.
Selvom charlataner altid fortæller -
- at redningen er kommunikation, trykte kredsløb, nyreligiøsitet -
- fysisk form og alt muligt andet tåbeligt.
En kulturs forfald er lige så uundgåeligt, som at folk ældes.
Man kan kun håbe på at udsætte processen. Det er alt.
Dog er vi heldige kun at grænse op til imperiet. Chokkene er mindre.
Det skal også siges, at vor tid på visse måder er behagelig at leve i.
Under alle omstændigheder kan vi ikke mentalt indstille os på andet.
Vi ville ikke kunne leve som puritanere i New England i 1650.
Mange tak, Dominique Saint-Arnaud.
Ja... Det er muntert.
Jeg er ikke enig.
Jeg er vis på, at der er kloge folk, der kan bevise det stik modsatte.
At vi lever i en blomstringstid -
- at videnskaben udvikler gig, at livet aldrig før har været så rart.
Det er ikke til at vide, hvilken epoke man lever i.
Det bedste er at prøve på at være lykkelig. Det har folk altid ønsket.
Blev man ikke det, måtte man finde på historier. Det sagde du selv før.
Nej, jeg mener, at hvis du lever alene -
- og helliger dig karrieren, så berettiger det ikke til at sige -
- at hvis man er klarsynet, så skal man være deprimeret.
I har stadig ikke sagt, hvad I synes om min bog.
Jeg er sikker på, de synes som jeg, men de tør ikke sige det.
- Jeg synes, at de er nedladende. - Hvorfor nedladende?
I har begge været i seng med mig.
Hvordan hænger det sammen med vores mening om din bog?
For jeres mandetype er kærlighed altid lig med en form for magtkamp.
Rémy har tit sagt, at han gerne ville i seng med en intellektuel som...
- Susan Sontag. - Lige præcis, ja.
Det er et ønske om at eje hende.
Om at have et fysisk overtag...
Overdriv nu ikke. Det kan også være et ønske om at blive delagtiggjort...
Måske...
Men jeg er altid på vagt over for de mænd, der har givet mig orgasme.
"Den kvinde har jeg taget."
Det siger jeg, men det kan da godt være, jeg tager fejl.
Hvis der kommer en atomkrig, vil man så kunne se missilerne passere forbi?
- Nej, de vil være for højt oppe. - Men når de falder?
Missilerne falder ikke. Det er kun ladningerne. De er helt små.
Vil man kunne se flammer fra USA?
Hvis basen i Plattsburg bliver ramt, vil man nok kunne se flammerne her.
- Pierre, du har vel ikke Valium? - Nej, jeg har noget andet. Kom med.
Jeg er holdt op med at tage Valium.
- Jeg har Librium. - Helst ikke.
- Jeg har Mongadon og Sorpax. - Okay, jeg tager to.
Tak.
- Du har det nok skidt, hvad? - Ja.
Jeg vil godt have et barn med dig, som jeg senere kan have som minde.
Man skal have høje tanker om sig selv for at ville reproducere sig.
- Jeg er heller ikke optimist. - Du ville blive en god far.
Intellektuelle er sjældent gode forældre.
Se på Dianes børn og Rémys. Det er en katastrofe.
Jeg er også for egoistisk. Jeg vil ikke høre heavy metal, når jeg læser.
- Du vil blive gammel alene. - Det ændrer børn ikke på.
De vil få mig på et hjem og ærgre sig over, at de skal besøge mig til jul.
- Jeg elsker dig. - Jeg elsker også dig.
- Vil du elske med mig? - Nej, det er for sent.
Hvis du vil elske nu, må du spørge en ung mand som Alain.
Han vil sikkert gerne.
Jeg vil ikke bolle, men elske, gamle agurk.
- Du forstår aldrig noget. - Du elsker mig kun for min krop.
- Du kan ikke få den op at stå. - Jeg elsker dig.
- Det gør jeg også. Du er heldig. - Ja.
- En whisky? - Nej tak. Det er ikke mig.
Skidt med det.
- Hvorfor gjorde De det? - Hvad?
- Fortalte Louise om det med Rémy. - Det røg ud af munden på mig.
- Jeg ville sætte hende på plads. - Hvorfor?
Jeg ved det ikke. Det kom bare over mig.
Det ligner Dem slet ikke. De er altid så rolig, så smilende...
- Jeg har aldrig set Dem utålmodig. - En ting irriterer mig frygteligt.
- Hvad er det? - Manglende dømmekraft.
Folk, der ikke kan se virkeligheden i øjnene.
- Sig noget, Rémy. - I morgen.
Hvad lavede du med Dominique?
Ikke noget.
Det var ikke det, hun sagde.
Lad os tale om det i morgen. Jeg har lige taget to Sorpax.
Rémy...
Sig noget.
Du må ikke græde.
Det kan ikke betale sig.
Nogle gange kan jeg ikke døje Outremonts kvinder-
- med deres "lille" mand og deres små børn.
Jeg har set så mange mænd tage tøj på igen klokken to om natten.
Men Rémy er speciel.
- Han har bollet hele Montréal. - Han siger, han er "universaldonor".
Han har gået i seng med Diane i to år.
- Med Diane? - Ja.
Og alle de kvinder, der er at bolle på instituttet, selv sekretærerne.
Og så er der alle dem, jeg ikke kender.
Han har endda bollet Louises søster, hvilket hidsede ham vildt op.
Så godt ser han da heller ikke ud.
Det har intet med det at gøre. Han elsker sex. Han kan ikke lade være.
Der er så mange mænd, der ikke er vilde med det.
Vil du ikke være sød at holde om mig?
Hvis du vidste, hvor meget det koster mig altid at virke så afbalanceret.
- Hver morgen står jeg op og er gal. - Over hvad?
Alt muligt og ingenting.
Der skal to kopper kaffe til, før jeg falder ned.
Der er malere, der maler natten, som Rembrandt eller Georges de la Tour.
Kun meget få maler morgengryet.
For morgengryet er tidspunktet for død. For blågrønt lys...
Der er Géricault...
Men især Caravaggio...
Jeg har noget med til dig.
Jeg håber, du bliver glad for den.
- En hård nat? - Lige, som jeg kan lide det.
Vores fortid, nutiden og os
- Nu har jeg igen tisset blod. - Meget?
Kummen fuld. Sådan har det været hver morgen i en uge.
- Hvad skyldes det? - De ved det ikke.
Du er jo helt våd.
- Kom! Jeg laver æg og bacon til os. - Du ser ud til at være i form.
Ja, det gør mig godt at komme ud på landet.
Dominique, Diane og Claude kommer aldrig til at bo sammen med nogen.
Pierre og Danielle, det holder et år.
Vi to har været sammen i 20 år. Det er det, der er kærlighed.
Den varer ved. Den er stærk nok til også at holde i vores alderdom.
Jeg vil sove sammen med dig resten af mine dage.
Jeg elsker dig sådan.
Lort.
- Skal jeg hjælpe? - Ja, måske.
Lad mig.
- Må jeg se Dem igen? - Ja da.
- Hvorfor spørger du? - Det ved jeg ikke.
Når man hører Dem, bliver man i tvivl.
- Words are cheap, baby. - Hvad betyder det?
Du skal ikke lytte til mig. Rør ved mig, min skat.
Det er som Robert Turmel, der tager til møde i Venedig.
- Jeg var med. - Nå ja.
- Så ved du, at han havde et eventyr. - Det var ikke et eventyr.
Han sov sammen med Monica Massaferro én nat.
- Konen sagde, det var meget mere. - Det var kun den sidste nat.
Da han kom til Montréal, sagde han til konen...
- Han sagde ikke noget. - Det sagde hun til mig.
- Han har selv fortalt mig det. - Vi spørger Dominique.
Hvad fortalte Turmel, da han kom tilbage fra Italien?
At han havde haft et eventyr.
Nej, han skulle til at indrømme det-
- da konen så fortalte, at hun havde været ham utro.
- Det har konen aldrig sagt. - Nej.
- Konen havde en mistanke... - Hun havde ingen mistanke.
- Nej, for så... - Sådan noget kan man mærke.
- Det var ham, der følte sig utilpas. - Jeg kender Robert. Han lyver ikke.
En af dem lyver, og jeg tror mest på konen.
- Det gør jeg også. - Faktisk er han hypersensibel.
- Det er især huden. - Har han sensibel hud?
- Det siger Huguette. - Huguette Bergeron?
Nej, Huguette Gagné.
Kom og hjælp mig.
Er det sådan? Giver du stadig klaverundervisning?
To eftermiddage om ugen. Det er svært med børnene.
- Du kunne få dem passet. - To, tre...
Jeg sværger, at det er gået sådan til.
Jeg tror aldrig, vi får sandheden at vide.
- Går det? - Ja.
Tekster: Astrid Søgaard Mathiasen Dansk Video Tekst